BLÅREGN OG SOLSKIN
Lille italiensk middelalderslot ved Middelhavet udlejes i april.
SRET I SOMME
"Til sret soldat: seks pence."
NATTERGALEN DAMEKLUB
Læser De om slottet og blåregnen? Hvad? Ja... Hvorfor?
Det lyder så vidunderligt
og det er sådan en forfærdelig dag.
Det er måske derfor, det lyder vidunderligt.
Det er vidunderligt.
Ja, men det er spild af tid at drømme om det.
Nej! Jeg tror, vi er naboer. Jeg ser Dem hver søndag i kirken.
Chapel Street, Hampstead. Men vi har aldrig talt med hinanden.
Mrs. Rose Arbuthnot. Tak.
Lotty Wilkins. Mrs. Lotty Wilkins.
Det siger vel ikke Dem så meget. Til tider siger det ikke mig noget.
Men jeg er mrs. Wilkins. Det er De sikkert.
Jeg har aldrig brudt mig om Wilkins. Et liIIe navn med en grim endelse.
"Kins", det er som halen på en liIIe mops.
Men det er Mellershs navn. Det er min mands navn, så jeg hænger på det.
Han er advokat, en flot mand.
Det må være rart for Dem. Hvorfor det?
Fordi skønhed, et flot ydre
er en gave fra Gud som så meget andet.
Rigtigt anvendt kan den...
Skulle vi ikke...
Vi kan vel prøve at få fat i det. Ikke bare tale om, hvor skønt det lyder
og så køre tilbage til Hampstead uden at gøre noget ved det som så ofte før.
Hvad mener De med at få fat i det? Leje det.
Få slottet, blåregnen, det hele!
De og jeg? Ja, vi deles om lejen.
Og De ser ud, som om de drømmer lige så meget om det som jeg.
De ser så smuk og bedrøvet ud.
Jeg er ikke bedrøvet. Sådan er mit ansigt.
Jeg kan ikke gøre for det. Min mand siger, jeg ligner en skuffet madonna.
Min mand er nærig med ord. Måske skriver han alt, hvad han siger, ned.
Det er meget nedslående.
Hvis man ønske noget inderligt nok, går det i opfyldelse.
Du ved, hvad jeg mener om at købe blomster. Det er en uhørt luksus.
De dør jo bare, Lotty, og så skal man købe flere.
Det ved jeg, men farven er så pæn.
Vi er ikke rige. Jeg ejer ingen aktier.
Hvad skulle der blive af dig, hvis jeg blev kørt ned af en sporvogn i morgen
og du blev ved med at købe blomster? Vi må vende hver eneste penny.
Jeg forstår.
Du noterer alle udgifter ned, ikke? Ja, også blomsterne.
Angående festen, så kan vi være der...
... kl. 20.40.
20.30 er for tidligt. Det virker for ivrigt.
20.45 er for sent, som om vi ikke var interesseret.
20.40 bliver det.
Må jeg ikke blive herhjemme, Mellersh? Alle de kunstnere...
Der er så mange her, og jeg ved ikke, hvad jeg skal sige til dem.
Ros dem, så går du ikke galt i byen.
Ingen bemærker alligevel, at jeg er der.
Din søster vil nok ikke savne mig. Men det vil jeg.
Som familieadvokat skal jeg fremstå som en pålidelig familiefar med hustru.
Udsøgt søtunge, kæreste.
Der er noget, jeg har tænkt over. Det er jo et forfærdeligt vejr...
Jeg tænkte på, om du ville have noget imod...
... indbagte æbler. Vil du have noget imod indbagte æbler?
Nej, jeg elsker indbagte æbler. Du serverer alle mine livretter i dag.
Du har ikke spist din søtunge op? Jeg er ikke sulten.
Fristelser, kære venner... Djævelen sover ikke, når det gælder fristelser.
I Peters andet Brev, kapitel 2, vers 9 står der:
"Gud kan udfri de gudfrygtige af deres prøvelser," men gør det ikke altid.
Jeg kan se os, Dem og mig, i april, i slottet ved havet.
Helt tydeligt! Har De nogen sinde set noget i et glimt, før det skete?
Aldrig.
Det må være forkert at være god så længe for at ende som ulykkelig.
Jeg kan se, De har været god i årevis, og De er ikke glad.
Jeg har tjent andre, lige siden jeg var en lille pige
men jeg er ikke højere elsket af den grund.
Er der noget galt?
Tro mig, jeg har aldrig talt til nogen før på denne måde.
Jeg ved ikke, hvad der går af mig.
Det er annoncen.
Og at vi er så ulykkelige.
Der er vel intet ondt i bare at spørge om det?
Hej, kæreste. Du skulle ikke have ventet.
Jeg vil tale med dig, Frederick. Jeg har lavet mad til dig.
Jeg fik nok til receptionen. Ja, det kan jeg se.
Nu var det jo min bog. Du skulle have været der. Jeg savnede dig.
Mon dog? Selvfølgelig gjorde jeg det.
Jeg tænkte på, da vi var i Wien. Husker du Wien?
Eller var det Prag?
Det spiller ingen rolle.
Den gyldne regel er: Er du havnet i et hul, så hold op med at grave.
Lidt mælk vil berolige din mave. Hvad synes du?
Folk syntes om den. Frederick...
Ingen burde skriver bøger, som Gud ikke ville læse.
Det er nu det, jeg lever af. Af faldne kvinders løsagtighed.
De er døde. Synden dør aldrig.
Hvilken deprimerende tanke.
Men jeg har altid taget hensyn til dig.
Du er gift med Frederick Arbuthnot. Gerald Arundel har skrevet bøgerne.
Ingen ved, det er et pseudonym.
Gud ved det. Han ved meget. Hvorfor er han passiv?
Jeg tænkte på at tage på ferie i ItaIien med en veninde i foråret.
En glimrende ide. Det tænkte jeg nok, du ville sige.
Det trænger du til. Og hvad penge angår...
Jeg bruger mine egne. Du skal bare spørge.
Det passer glimrende, for jeg skal ud at gøre reklame for min bog.
Og så skal jeg i gang med den næste: "Theodora, slaveprinsessen".
Tror du ikke, vi skal give op? 60 pund, Lotty!
60 pund plus rejsen og udgifter til mad og andet.
Vi kunne købe mange sko til fattige. Vi kan annoncere efter to damer til.
Så bliver det kun 15 pund per person plus udgifter.
Der er noget umoralsk over det.
Nej tak.
Undskyld mig, mr. Briggs... Det gælder slottet i ItaIien.
Så må De meget undskylde. Værsgo at komme indenfor.
Undskyld mig... Tilgiv rodet. Jeg skal på forretningsrejse om et par dage.
Til Tyskland, Frankrig og Italien.
Her er mit kort.
Men min store kærlighed er oboen.
Spiller De noget? Klaver.
Det er en billet til operaen. Tilgiv mig.
Jeg spillede fløjte i skolen. Jeg er nok en slags fløjteperson.
Mr. Briggs...
60 pund. Kontant? Jeg er vant til checks...
Men hvor om alting er, så har jeg pengene, og De har San Salvatore.
Jeg tror godt, jeg ved, hvad der er bedst.
Her er alle detaljer...
Der har vi dem, plus...
... fotografier.
Og ekstranøglen. Nu skal De få en kvittering.
Vil... Vil Deres mand gøre Dem selskab, mrs. Arbuthnot?
Nej.
Tilgiv mig. Det var upassende... Jeg forstår.
Det er sørgelige tider med krigen.
Tak, mr. Briggs.
De vil passe godt ind på San Salvatore. Der hænger billeder af Dem på væggen.
Billeder af mig? Madonnaer. Afbildninger af Dem.
Ser de skuffede ud?
Ikke mere end vanligt.
Rose...
Vi har gjort det. Vi har gjort det!
Man skulle mene, at hundreder ville elske en måneds ro og fred
på San Salvatore.
Hvorfor har vi kun fået to svar? Det giver os ikke meget valg.
Jeg kendte dem alle sammen.
Kære Alfred Tennyson hev mig i fletningerne.
Og jeg sad på mr. Carlyles knæ. Han rynkede altid panden.
Jeg vil være den perfekte rejseledsager.
Jeg vil bare sidde i skyggen og mindes bedre dage
og bedre mennesker. Jeg holder også meget af blomster.
Og efter Deres annonce at dømme vil San Salvatore falde i min smag.
Jeg tilbragte en weekend med min far i Box Hill.
Hvem boede i Box Hill?
George Meredith, forfatteren.
Kendte De Keats?
Keats?
Nej. Og jeg kendte heller ikke Shakespeare eller Chaucer.
Naturligvis ikke.
Men de er jo udødelige, og jeg har altid betragtet udødelige
som... udødelige.
De er ikke døde, men lever. De er både døde og levende.
Det er besynderligt. Absolut.
Jeg syntes, jeg så Keats forleden i Hampstead. Han gik over gaden.
Det var ved tetid. Jeg så ham virkelig. Han var klædt i...
De har vel ikke for vane at se døde mennesker.
Det er ikke særlig god smag.
Jeg ville nødig se min afdøde mand spadsere forbi på gaden udenfor.
Det siger sig selv.
Jamen så skulle det være i orden, mrs. Fisher.
Forudsat at Deres referencer er tilfredsstillende.
Vores referencer? Er det ikke os, der bør bede Dem om referencer?
De her burde være tilfredsstillende.
Formanden for Royal Academy, ærkebiskoppen af Canterbury...
Jeg har kendt dem i årevis.
Jeg synes ikke, referencer er passende blandt hæderlige mennesker.
Vi er ikke forretningsmænd. De skal jo mistro hinanden.
Mrs. Wilkins har ret. Referencer skaber en vis... misstemning
som vi ikke bryder os om. Så vi vil ikke tage imod Deres
eller give Dem vores, hvorfor De vel ikke ønsker at gøre os selskab.
Udmærket. Ingen referencer.
Jeg vil ikke gøre krav på referencer.
Tilgiv mig, at jeg ikke følger Dem ud.
Lady Caroline Dester. Hun lyder meget fornem.
Meget intelligent.
Kan du forestille dig hende med os i San Salvatore?
Caroline Dester. Mrs. Arbuthnot.
Det her er mrs. Wilkins.
Tag endelig plads. Tak.
De er vel klar over, at det bliver meget stille i San Salvatore?
Der er intet, ingen som helst. Kun bølgerne.
Det lyder himmelsk. Jeg elsker ItaIien, men jeg hader at bo på hotel.
Det bedste er at slippe for venner og bo med fremmede. Skønt!
Hvorfor er det så skønt? De vil ikke nævne nogen, jeg kender.
Vi har vel ingen fælles bekendte? Nej, det tror jeg ikke.
Godt! Alt andet er så kedeligt.
Jeg gider ikke tale om de samme gamle mennesker. Jeg vil bare have ro
og slippe for at være i centrum hele tiden. Kender De det?
Nej, det gør jeg ikke. Heller ikke jeg.
Det er meget trættende. Alle gør krav på en.
Især mænd.
Caroline!
Caroline, min skat...
Herlig fest!
Jeg ved ikke, om De fortjener den. Jeg har skrevet en personlig hilsen.
Mange tak.
Undskyld mig. Jeg vil gerne tale med Deres datter.
Hvor dejligt, at De kunne komme.
Gerald. Tillykke med din bog.
Tak. Det er meget generøst af din mor. Du ser vidunderlig ud.
De må ikke lægge beslag på Caroline. Heller ikke selv om De er hædersgæst.
Du skal ud at rejse, hører jeg.
Har mor sagt det? Jeg har brug for at komme væk.
Hvor skal du hen? Siger jeg det, får jeg jo ingen ro.
Er det hemmeligt? Prøv ikke at få det ud af mig.
Jeg vil bare gerne være lidt alene.
Frederick?
Godnat, min kære.
Det var udsøgt, min kære.
Abrikostærten var særlig god.
Mellersh. Der er en ting, jeg gerne vil tale med dig om.
Der er også noget, jeg vil tale med dig om.
Jeg har tænkt mig at tage dig med til ItaIien i påsken.
Vi kunne bruge lidt forandring, og det er nyttigt at rejse sammen med en
der kan passe bagagen, mens man kommunikerer med de indfødte.
Du virker lamslået, min kære. Det er jeg også.
Men du virker ikke synderlig entusiastisk.
Det er et ganske besynderligt sammentræf, Mellersh.
En veninde har spurgt, om jeg vil tilbringe april med hende i Italien.
Hun har et hus der... Eller mere en slags slot, faktisk.
Og jeg har takket ja. Det er uhyrligt, Lotty!
Uden at tale med mig om det først! Jeg siger det jo nu.
Skriv og meld afbud. Det kan jeg ikke gøre.
Det vil jeg ikke!
Alt er arrangeret. Jeg kan ikke trække mig tilbage nu.
Intet er arrangeret. En veninde med et slot i ItaIien! Hvilken veninde?
Rose Arbuthnot.
Hun er vældig tiltalende. Sig til, hvis du vil have mere abrikostærte.
Nej, jeg skal ikke have mere tærte!
Du rejser ikke til Italien alene. Ikke på vilkår!
Hvordan er det her anderledes? Det er italiensk regn.
Ingen er her for at tage imod os. Vi er jo også fire timer forsinket.
Stop tyven!
Frue! Engelske frue. San Salvatore.
San Salvatore!
San Salvatore? Lotty!
Det er helt i orden. De må have sendt den.
Engelske frue, San Salvatore.
Min hest, god hest!
Vores skæbne hviler i Guds hænder nu.
Vi har intet valg, Lotty.
Tror du, at det er virkelighed?
Har du nogen sinde været så lykkelig? Aldrig.
Jeg lovede mig selv, at det første, der skulle ske her, var et kys.
Det er en luftspejling. Nej, det er hende. Det var tidligt.
Hun får hovedpine af at sidde i solen uden hat.
Hun tramper på liljerne. De er hendes såvel som vores.
Goddag. Jeg kom hertil i går.
Hvor synd. Vi ville have valgt det fineste værelse til Dem.
Jeg har allerede valgt det fineste.
Og vi ville pynte det med blomster.
Det har Domenico gjort. Han er gartner her.
Det er godt at være selvstændig og vide, hvad man vil.
Det er tidsbesparende. Men hindrer andre i at være generøse.
Jeg havde ikke set, hvor yndig De er. Det var pænt af Dem at sige.
De er meget indtagende. Få det bedste ud af opholdet.
Jeg har fået det bedste ud af alt, så længe jeg husker tilbage.
For det varer ikke i al evighed. Nej. Gå ikke glip af morgenmaden.
Nå, der er De.
Vi anede ikke, De var ankommet. Jo, det er jeg skam.
Gøge. Hvad?
Ingenting. Jeg kom bare til at tænke på gøge.
Te eller kaffe? Kaffe.
Lady Carolines italiensk er bedre end mit. Mit har jeg fra Dante.
Mr. Robert Browning underviste mig.
Vidunderligt! London findes ikke mere.
De er vel klar over, at vi er kommet til Paradis.
Jeg har tænkt mig at læse. Ingen gider se en gammel kone stolpre omkring.
Er Deres soveværelse bekvemt? Meget.
Jeg fik den ene seng flyttet ud. Så er det derfor, jeg har to senge.
Jeg har også to senge. Den anden må være lady Carolines.
Vi havde ikke noget at bruge dem til. Det har vi heller ikke.
Vi har ikke vores mænd her.
I min tid nævnte man kun sjældent mænd og senge i samme åndedrag.
Mænd blev taget alvorligt... som det eneste bolværk mod synd.
Mere kaffe, mrs. Arbuthnot?
Nej tak. Vil De? Nej.
Har De alt, hvad De behøver? Ja tak. Og De?
De har en pudsig vane med at besvare et spørgsmål med samme spørgsmål.
Nej, De skal ikke sige undskyld. Det havde jeg heller ikke tænkt mig.
Udmærket... Jeg må hellere komme i gang.
Hvornår vil De have frokost? Der er frokost kl. 12.30.
Jeg siger det til kokken. Jeg har taget en lille parlør med.
Kokken er underrettet.
Lady Caroline har sagt det til hende.
Hun taler den slags italiensk, som kokke forstår.
Jeg kunne ikke komme ind i køkkenet med min stok.
Jeg vil bare gerne have glattet mine fjer igen.
Ingen der taler til mig eller hiver i mig.
Hvis jeg kan være i fred i en måned, glemme ting...
... så kan jeg måske få styr på mine tanker.
Jeg har sløset så meget tid væk på at være smuk.
Ikke en eneste er til stede. Det er slapt!
Er alt vel?
Hørte De gonggongen? Ja. Jeg har hovedpine.
Hvor trist. Vil De have en kop te? Nej.
Jeg tror, hun gerne vil være i fred. Ja.
De kan da ikke ligge her alene. Jeg tror, hun gerne vil være alene.
Vil De række mig brødet?
Hvad hedder aspirin på italiensk? Ricinusolie er bedst til hovedpine.
Hun har ikke hovedpine. Carlyle led af hovedpine og neuralgi.
Han tog altid ricinusolie. Lady Caroline burde tage en dosis.
Men vel at mærke kun en. Man skal ikke overdosere ricinusolie.
Ved De, hvad det hedder på italiensk? Nej, det tror jeg ikke.
Ricinusolie optræder ikke på klassisk italiensk.
Hun har ikke hovedpine! Hvorfor siger hun det så?
Hun prøver bare at være høflig.
Snart behøver hun ikke gøre sig umage. Så vil hun bare være sig selv.
Lotty har en teori om stedet. Det kan jeg tænke mig.
Men hvorfor tror De, at lady Caroline ikke siger sandheden?
Jeg tror det ikke, jeg ved det. Hvordan i alverden ved De det?
Jeg så ind i hendes indre.
Jeg hører, De er utilpas. Rejsen har nok taget på kræfterne.
De har ganske enkelt brug for en portion ricinusolie.
Jeg tænkte nok, De var vågen. Lyt til mit råd, ellers bliver De rigtig syg.
Vær ikke urolig for mig. Jeg ligger bare her og tænker.
Det er farligt. Gå hellere i seng. Jeg har det fint.
Hvorfor sagde De så, De var syg? Det har jeg ikke sagt.
Så er jeg gået helt herud til ingen verdens nytte?
Ja, men glæder det Dem ikke at se, jeg er rask i stedet for utilpas?
Er det ikke en dejlig stue? Vi har lige fundet den.
Nej, nu har jeg aldrig... Vil De ikke have, vi sidder her?
Jeg troede, det fremgik, at det her var min stue.
Brevpapiret... Det er mit brevpapir og min pen.
Er det Deres? Det beklager jeg virkelig.
Jeg har kun skrevet pæne ting med den, så den har nok ikke taget skade.
Hvorfor kan vi ikke sidde her? Det er jo dagligstuen.
Der findes endnu en. De kan jo ikke sidde i to stuer på en gang.
Jeg agter ikke at forstyrre Dem og forventer ikke, at De forstyrrer mig.
Det gør ikke noget. Inden længe vil De gerne dele stue og låne mig Deres pen.
Jeg har brug for min egen stue.
Jeg er gammel og har svært ved at gå. Jeg bliver nødt til at sidde.
Jeg har brug for en stue, hvor jeg ikke bliver forstyrret.
Vi har ingen ønsker om... De må gerne få stuen for Dem selv.
Vi vidste ikke, det var Deres. Så var vi ikke gået herind.
Ikke før De havde inviteret os.
Og det vil De sikkert gøre... Meget snart.
Det er ikke hendes stue!
Jeg har tænkt på Mellersh. Hvorfor det?
Jeg har været... modbydelig.
Efterlade ham i mørke London, mens jeg morer mig i himmerige.
Han havde planer om at invitere mig med til Italien.
Og jeg planlagde en rejse til Italien alene. Han må være meget såret.
Jeg har skrevet og fortalt ham alt. Altså om annoncen?
Nej, det fortæller jeg ham, når han kommer.
Når han kommer?
Jeg har inviteret ham til at komme. Det er det mindste, jeg kan gøre.
Det ville være tarveligt ikke at dele det her med ham.
Tror du, han kommer? Det håber jeg virkelig.
Jeg kan se ham for mig.
Lotty...
Jeg kan ikke følge med. Vi tog herned for at komme væk.
Og efter bare en dag skriver du til de selv samme personer...
De selv samme personer, som vi flygtede fra... Ja, det ved jeg.
Det er idiotisk, men jeg føler mig så lykkelig her.
Stedet får mig til at strømme over af kærlighed.
Det vigtigste er at lade kærligheden flyde frit.
Jeg var meget påholdende derhjemme.
Alt blev målt og vejet.
Jeg var besat af retfærdighed.
Jeg elskede ikke Mellersh, hvis ikke han elskede mig lige så meget igen.
Og da han ikke gjorde det, gjorde jeg det heller ikke.
Sikke en tomhed.
Jeg tror ikke, jeg følger med ned i byen.
Jeg bliver her for at tænke.
Tænk ikke for længe. Inviter ham. Hvem?
Din mand!
Lotty kan sagtens skrive. Mellersh svarer jo.
Det ville Frederick ikke gøre. I så fald ville han bare skrive:
"Tak for brevet. Tag dig god tid. Skriv, hvis du har brug for penge."
"Frederick."
Smuk kjole. En gammel las.
Men De må jo fryse i den. Det er let at blive forkølet, når natten kommer.
Og De har vist intet på indenunder. Nej, det er rigtigt.
Det er meget ufornuftigt og upassende.
Der er jo ingen mænd her. Det er svært at være upassende uden mænd.
Det er sørgeligt, men sandt.
Jeg har haft en pragtfuld dag.
Jeg har inviteret en person på besøg.
Jeg tror, han vil synes om stedet. Wilkins.
Det er Deres navn. Og hans... Det er min mand.
Jeg troede, De var krigsenke. Hvorfor?
Dem er der så mange af.
I London blev vi enige om, at vi kunne invitere en gæst hver.
Tænk, at du orker. Var ideen ikke at slippe væk fra venner?
Og ægtemænd og mangel på ømhed.
Det ville ikke være så dumt. Så fik man et pusterum.
Det er som at gå nøgen rundt. Det kan jeg godt lide.
Det er skønt at blive af med ting. Det er koldt uden tøj på.
Og vide, man aldrig mere skal have tøj på. Det bliver koldere og koldere...
... og til sidst dør man. Sådan er det at leve med en, der ikke elsker en.
Vil De række mig fløden? Elsker han dig ikke?
Han viser ingen tegn på det. Eventyrligt!
Det var ikke spor eventyrligt. Jeg var ulykkelig.
Men i dag blev jeg glad igen.
Jeg bliver aldrig lykkelig, hvis jeg lukker ham ude.
Nu ved jeg, nøjagtig hvordan Den velsignede ungmø havde det.
Et digt. Vil De låne det af mig? Nej tak.
Forfatteren, mr. Rossetti...
... blev tit inviteret hjem i min fars hus.
Hvor rædsomt. Min mor inviterer altid forfattere.
Jeg hader forfattere. Gør De ikke? Jeg? Jo, af og til.
Hvis bare de ikke skrev bøger. Fortæl videre om Mellersh.
Det er alle de senge! Otte senge og kun fire mennesker!
Rose burde også invitere sin mand. Nej, ved du nu hvad! Undskyld.
De er vel klar over, at der kun findes et gæsteværelse i huset?
Et? Hvem bor i alle de andre? Vi. Der er seks værelser.
Vi har fire, Francesca det femte. Det sjette står tomt.
Du godeste... Jeg vil elske Mellersh, men ikke tilbringe alle nætter med ham.
Hvor skal han sove? Kan han ikke nøjes med é t værelse?
Så kan I ikke invitere nogen. Det har jeg intet ønske om.
Rose tæller ikke med. Hun vil gerne dele værelse med sin mand.
Nej, ærligt talt. Ærligt talt hvad?
Ærligt talt.
De har altså tænkt Dem at reservere det eneste gæsteværelse til Deres familie?
Mellersh er ikke min familie, han er min mand.
Ingen andre gør krav på værelset. Jeg har en veninde.
Kate Lumley. Hende kender De måske.
Jeg vil invitere hende til at gøre mig selskab.
Så er Mellersh placeret. Der er ingen vej udenom, Lotty.
Medmindre han bliver forhindret. Nej, jeg kan se ham her.
Hvorfor er jeg så rastløs?
Jeg har ikke følt mig så rastløs, siden jeg var barn.
Det er meningsløst, når man er i min alder.
Se mig lige. Jeg kan ikke holde mig i ro.
Det føles, som om der er ved at ske noget.
Men jeg giver ikke efter. Jeg giver ikke efter.
Det er pudsigt, hvordan tankerne bevæger sig sidelæns sådan et sted.
Jeg gik uden min stok i dag. Det er meget besynderligt.
Hvis De kendte mig, ville De vide, hvor besynderligt det var.
Det kan De tale med Kate Lumley om.
Kate ville bare kigge på mig og foreslå en kop te.
Jeg er hundesulten. Jeg har haft endnu en pragtfuld dag.
Har du sendt brevet? Hun vil invitere sin mand herned.
Endnu en? Hvem er hendes mand? Mr. Arbuthnot, naturligvis.
Jeg mener, hvad er mr. Arbuthnot?
Min mand.
Caroline har ret, tankerne bevæger sig sidelæns.
Hvordan skulle jeg kunne invitere ham?
Hvad skulle vi tale om?
Sandheden er, at jeg keder ham, og der er ingen vej tilbage.
Hvis man keder nogen, er det næsten umuligt at lave om på det.
Er det lady Caroline Dester? Nej, Rose. Mrs. Arbuthnot.
Caroline ligger stadig og sover. Kalder du hende Caroline?
Da du skrev, du var på ferie med lady Caroline Dester
blev jeg imponeret.
Hun er af en af de rigeste familier i England. Det har du gjort godt.
Jeg skal have et bad og barberes, skifte, have en lur og spise frokost.
Så præsenterer du mig for lady Dester. Jeg ved lige, hvad jeg skal sige.
Jeg tror, du er kommet helt herned for at besøge lady Caroline, og ikke mig.
Nej, min kære. Jeg er kommet for at møde dig.
Hvis jeg i samme forbindelse kan gavne forretningen...
Pyt med det. Når bare du er kommet!
Og du vil forandre dig.
Mange tak.
Gå nu bare ud. Jeg kan vaske mig selv.
Det var alt. Tak.
Ja... Mange tak. Værsgo.
Tak.
Pericoloso...
Sympatiske mennesker.
Forbandede badeværelse!
Du godeste... Goddag.
Caroline Dester.
Tillad mig at præsentere mig selv. Jeg hedder Mellersh Wilkins.
Jeg udtrykte mig vist upassende. Ikke under de givne omstændigheder.
Mrs. Fisher. Det er Mellersh Wilkins. Det her er mrs. Fisher.
Altid en fornøjelse at møde min kones veninder.
Jeg ville lige tage mig et bad.
Jeg vidste ikke, at pericoloso betød eksplosion.
I så fald var jeg forblevet beskidt. Men nu er du helt ren, Mellersh.
Ren nok til at spise middag af.
Lady Caroline optrådte med sand værdighed.
Og mrs. Fisher er også imponerende.
En kvinde med hoved og ejendom, hvis ikke jeg tager meget fejl.
Hun kan få brug for mine ydelser. Dine venner er storartede.
Hvorfor har du holdt dem hemmeligt?
Vil hun have noget? Penge til husholdningen, tror jeg.
Men du er jo gæst her. Det er jeg desværre ikke.
Vi fire deler udgifterne. Jeg betaler min del med min opsparing.
Du har god grund til at være vred på mig.
Pjat.
Det er jo dine penge, og du havde brug for en ferie.
Hvordan skulle du ellers møde så interessante mennesker?
Du er meget sød.
Mellersh, du hører hjemme her.
Det er resultatet af en uges uhæmmet sløseri, og nu må det høre op.
Jeg bryder mig ikke om, at der bliver røget indendørs.
Jeg leder efter lady Caroline. En meget elskværdig gæst.
Hun har ladet udgifterne løbe løbsk. Hun har stået for husholdningskassen.
Står hun for kassen i et selskab, hvor min kone indgår?
De ved vel, at hun er datter af lord Dester?
Det forklarer sagen. Hans økonomiske fusk under krigen
resulterede jo i en skandale.
De burde have sagt, De ikke tog Dem af regningerne.
Jeg vidste ikke, De troede, jeg gjorde det.
Og hvad skal vi gøre fra nu af? Ingenting.
Ingenting! De damer...
Må jeg komme med et forslag? Vi afsætter en sum til hver person
som kogekonen kan disponere over.
Det er nemt beregnet. Prisen for et beskedent hotel... halveret.
Det lyder fornuftigt, mr. Wilkins. Ja, men hvad med disse regninger?
Dem betaler jeg. Det bliver min gave til San Salvatore.
Det skal ikke gå ud over Lotty. Det er meget generøst af Dem.
Hvis De vil smide om Dem med penge, så gerne for mig.
Så vil vi ikke genere lady Caroline mere. Mrs. Fisher... Fortæl om Ruskin.
Jeg synes om ham. Det havde jeg ikke regnet med, men detgør jeg.
Han kredser ikke omkring mig eller hiver i mig.
Han falder ind.
Jeg burde ikke skrive. Han kommer ikke.
"Hvad skal jeg med en ferie?"
Det her sted gør mig svag. Arbejde er min eneste redning.
Jeg poster det jo ikke alligevel.
Det kan Domenico gøre.
Det er det her sted...
Så ulig Inverness Terrace.
Der er ingen ungdom der.
Løjerligt...
Den her følelse af, at jeg pludselig vil springe ud.
Absurd i min alder.
Jeg tillader det ikke.
Mellersh...
Tak, min kære.
Jeg har bestemt mig for noget.
Jeg vil betale både dine og mine udgifter på denne ferie.
Din opsparing...
... skal forblive urørt.
Mellersh, hvor er det sødt af dig. Pas på!
Jeg har indset, hvor stort et aktiv du er for mig.
I min branche...
... hjælper det at have en intelligent og tiltrækkende hustru.
Lady Caroline synes, du er tiltrækkende.
Det gør jeg også.
Synes du, jeg er tiltrækkende, Mellersh?
Ja, det gør jeg.
Men é n ting forundrer mig dog...
Hvorfor blev du ikke tiltrækkende tidligere?
Jeg har været heldig. Alle de privilegier, jeg er født med.
Men jeg har misbrugt dem. Måske hvis Jack ikke var blevet dræbt.
Nej, det er en bortforklaring.
Tusinder af kvinder har mistet deres mænd under krigen.
Jeg burde være taknemmelig for det, jeg har.
Hvorfor er jeg så ikke tilfreds? Jeg har det hele.
Hvorfor kan jeg ikke holde fast på det?
Nu har han fået dit brev.
Jeg burde ikke have sendt det.
Du får snart besked om, at han er på vej.
Det går godt for dig. Du har evner for at finde lykken.
Mrs. Arbuthnot, jeg ledte efter Dem.
De har fået et telegram.
Rose?
Det er forhåbentlig ikke dårligt nyt?
Nej.
Tværtimod.
"Jeg kommer forbi på vej til Rom og hilser på Dem."
Hvem er George Briggs? Husets ejer.
Han kommer i eftermiddag. Han er meget tiltalende.
Mr. Briggs?
Vi ventede Dem ikke så tidligt.
Ligheden er virkelig slående.
Forhåbentlig ser jeg ikke så alvorsfuld ud. Sådan er jeg ikke.
Jeg har et dybere blik end de fleste. De er ens i Deres indre.
De og Lotty kunne blive gode venner. Hun ser også ind i menneskers indre.
Hvem er signora Fisher? En af de fire, der bor her.
Min veninde og jeg havde ikke råd til at leje huset alene, så...
Havde jeg bare vidst det...
Kom, De skal hilse på mrs. Fisher. Kan De ikke vise mig rundt først?
Det er jo Deres hus. Nej, det er det ikke.
Vis mig Deres udsigtssteder, så viser jeg Dem mine.
Forsigtig.
Hvorfor ler De? Det er som at komme hjem.
Altså til en familie. Jeg har aldrig haft en familie. Jeg er forældreløs.
Det er jeg ked af at høre. Forhåbentlig er det ikke så længe...
Nej, jeg mener... Jeg ved ikke, hvad jeg mener.
Jeg blev adopteret.
Men jeg har altid savnet en familie, og for mig er De et billede på familien.
De er så... varm.
Det sagde De ikke, hvis De så mit hus i London. Der er ingen varme.
Det tror jeg ikke på. Alle de steder, De har boet, må være som De.
San Salvatore kan da ikke ligne mig. Jo da.
De må da indrømme, at her er smukt!
Sig mig, er det ikke bedre at føle sig ung et sted end gammel overalt?
Man kan tidsnok komme til at føle sig gammel igen, når vi skal rejse herfra.
Jamen du godeste! Kære ven...
Undskyld mig... Husker De mig? Naturligvis. Mr. Briggs.
Jeg beder Francesca om at lave en kande frisk te.
Undskyld. Jeg glemmer, jeg er gæst. Det er kun naturligt.
Jeg siger det til Francesca. Nej, det skal De ikke.
Jeg fortalte mr. Wilkins, at jeg er på vej til Rom.
Jeg ville lige lægge vejen forbi og sikre mig, at alt var i orden.
Hvor bor De? De skal da bo her. Det er Deres hjem.
De kan få Kate Lumleys værelse. Bare en enkelt nat. Ikke, mrs. Fisher?
Kate Lumley er her jo ikke. Nej, det er hun ikke.
Kate Lumley er desværre en meget bred person, og værelset er meget trangt.
Kate kommer måske derind, men hun vil nok aldrig komme ud igen.
Så De bliver nødt til at bo her. Ja, De gør.
I så fald vil jeg gerne være gæst her, især med tre så sympatiske værtinder.
Men der findes en fjerde, ikke sandt?
Ja, De kan selv spørge hende, mr. Briggs.
Caroline, det er ejeren mr. Briggs. Vi har inviteret ham til at overnatte.
Åh nej, endnu en mand. Han ligner en, der vil hive i mig... hiv, hiv...
Vi har jo Kate Lumleys værelse. Hun kommer vel ikke, mrs. Fisher?
Så tilslutter jeg mig invitationen. Tak.
Så har vi endnu en hel dag til at udforske San Salvatore.
Det ville være en fornøjelse. Godt.
De skal hente Deres ting, mr. Briggs. Vi kan sender Domenico.
Kun hvis det ikke er til besvær.
Mr. Briggs... Fortæl Caroline om oleanderbusken.
Nåh ja. Jo...
Den oleander, De ser her.
Min far, det er mange år siden...
... stak sin stok af kirsebærtræ ned der og sagde til gartneren:
"Her skal der stå en oleander." Han efterlod kæppen der som et mærke.
Efter en tid, ingen ved med sikkerhed hvor længe...
... begyndte kæppen at skyde, og det viste sig at være en oleander!
Er det sandt? Det er lige meget. Historien er smuk.
Ja, det er.
Han virkede meget indtaget i Rose.
Han hev ikke i mig som alle de andre.
Detglæder mig. Ja, detgør. Selvfølgelig glæder det mig.
Gerald? Gerald Arundel?
Du godeste... Caroline... Jeg havde ikke regnet med...
Hvad laver du her? Du må tilgive mig, Caroline.
Din mor fortalte mig, hvor du var...
Jeg var på vej til Rom og ville lige kigge ind
for at se, hvordan du havde det.
Sagde mor ikke, jeg skulle hvile mig? Jo, og derfor kommer jeg først nu.
Jeg ventede til efter middag. Jeg tænkte, det ville kede dig.
Undskyld, at jeg trænger mig på. Nej, det glæder mig at se dig.
Fortæl alt om mor. Hun går med paryk nu. Blond.
Hun ligner Brynhilde.
Jeg skal skynde mig at skifte. Jeg trænger bare til at sidde lidt.
Vi ses til middagen.
Frederick?
Frederick...
Rose!
Jeg vidste, at du ville komme.
Hvornår tog du hjemmefra? I går morges.
Så rejste du med det samme. Lige med det samme, ja.
Så fik du mit brev meget hurtigt. Dit brev... meget hurtigt.
Elskede. Jeg er så glad for, at du kom.
Undskyld, jeg ville ikke... Mr. Briggs!
Nu har jeg aldrig...
Det her er min mand, Frederick Arbuthnot.
Jeg troede, at De var enke. Nej. Hvorfor det?
Jeg troede bare...
Så mange kvinder synes at være...
Frederick, det her er mr. Briggs. Han ejer slottet.
Så må vi hellere gå til bords.
Kom, vi skal ikke komme for sent til middagen.
Som Caroline. Hun er altid for sent på den.
Lady Caroline Dester, en af mine veninder.
Er alt i orden, skat?
Alt er strålende.
Naturligvis ville det være bedst
hvis ens ydre afspejlede ens indre følelser
men ofte er det ikke tilfældet. Man kan ikke få alt.
Jeg føler mig for eksempel netop nu glad, ja ligefrem lykkelig.
Men viser jeg det? Jeg sagde til Rose, De ville komme.
Ja, det gjorde du. Jeg kunne ikke tro det, men her er du!
Du har ret, Lotty. Det er stedet. Det er et kærlighedskar.
Det er det! Et kærlighedskar.
Der har vi Caroline. Jeg hedder Frederick Arbuthnot.
Frederick Arbuthnot. Jeg er Roses mand. Jeg er kommet for at hilse på hende.
Hyggeligt. Og jeg kommer for sent på Deres første aften her. Beklager.
Er hun ikke smuk? Kærligheden.
Ja.
Det er godt at genoptage kærligheden og ikke spilde tiden.
Du synes nok, at Roses mand er en midaldrende
rødmosset og ret ordinær mand, men det er han ikke.
Rose ser igennem alt det. Hun ser det, vi ikke kan se
for hun elsker ham.
Kære Lotty, vi skal altid være venner!
Tak, fordi du ikke...
Jeg ved ikke, hvad De taler om, mr. Arbuthnot.
Jeg tror, Rose venter på Dem.
Hvordan går det med din bog? Min bog?
Den lyder spændende. "Theo, slaveprinsen".
"Theodora, slaveprinsessen"... kan vente.
Hvem er det?
Det er mig, Caroline Dester.
Jeg forstyrrer vel ikke? Nej, slet ikke.
Tilgiv mig, men jeg kunne ikke undgå at bemærke, hvor ulykkelig De virkede.
Skyldes det mr. Arbuthnots uventede besøg?
Ja... Jeg troede, at mr. Arbuthnot var død.
Så mange mænd er døde. Ja, så mange.
Ja, det er... Måske har De ikke tænkt over det, men jeg er meget nærsynet.
Krigen...
Gør det ondt? Nej, slet ikke.
Men det betyder, at jeg aldrig rigtig kan se andre mennesker.
De står alle sammen hen i en tåge.
Jeg bedømmer mennesker på deres stemmer og deres indre.
Jeg syntes, at mrs. Arbuthnot virkede så vidunderlig i sit indre.
Vidunderlig i sit indre... Ja, det er vigtigt.
Ja.
For pokker. Aftenen er for smuk til at være nedtrykt i.
Men jeg savner stjernerne. Nej! Undskyld mig.
Jeg blev nødt til at hive fat i Dem.
Jeg har ikke lyst til at læse mine gamle venner i aften.
De siger altid det samme.
Gode ting, men altid det samme.
De var... de er... fantastiske...
Men der er en stor ulempe ved dem...
De er alle sammen døde.
Jeg er træt af de døde. Jeg vil omgås de levende.
Tak, kære ven. Jeg følte mig lidt melankolsk.
Hvor er de andre? De er forsvundet to og to.
Mennesker kan vist kun være lykkelige i par... alle mulige slags par.
Så kan De og jeg være et par, mrs. Fisher. Vi vil blive nære venner.
Det håber jeg, Lotty. Jeg ser det.
Så bliver vi det.
Hvor er de andre mere præcist?
Roseparret sidder forelsket i rosenhaven.
Hvorfor ikke kalde dem Arbuthnots? Godt, så siger vi Arbuthnots.
Og Carolineparret...
Eller Briggs. Briggs? Du er sindssyg.
De har aldrig mødt hinanden før.
Derfor kan de begynde nu. Begynde nu?
Du kan lige så godt give op, Mellersh. Jeg ser dem som Briggs.
Kommer du, min kære? Hvor er det trist at rejse herfra.
Lotty, vent lidt...
Gå du i forvejen. Så kommer jeg straks.
Træd forsigtigt. Sikke et fantastisk sted.
Et sidste kig.
Mrs. Fisher!
Den sidste uge var det, som om hele landskabet klædte sig i hvidt.
Der var hvide liljer, hvid levkøj, hvide banksiaroser...
... og velduftende akacietræer.
Selv da vi var kommet ned ad bakken og igennem jernlågen
... kunne vi stadig lugte akacierne.
Ja, vi kunne stadig fornemme duften, da vi nåede til London.
Men det er en anden historie.
extracted by mostern